Kombinationen af store ører og øjne, en lang ofte busket hale og de kraftigt forlængede, nærmest frøagtige bagben, der giver dem en gevaldig springkraft, gør galagoerne umiskendelige i Afrika.
Der er dog ganske stor variation i udseendet de forskellige slægter imellem.
Kæmpegalagoerne (slægten Otolemur) vejer fra 550-2.000 gram. Deres hale er lang, tyk og busket, og de kan opbygge fedtdepoter i halen, som de kan tære på i tider med fødemangel. Deres ben er ikke så kraftigt forlængede sammenlignet som hos andre galagoer, og de bevæger sig ofte rundt på alle fire ligesom aber frem for at springe på to ben som resten af galagoerne.
Slægten Galago indeholder de "klassiske" galagoer, som kendes fra både zoologiske haver og safariområder i det østlige og sydlige Afrika, særligt arterne nordlig galago (G. senegalensis) og sydlig galago (G. moholi). De vejer ca. 100-300 gram, og de hører derfor til blandt de mindre galagoer (på engelsk kaldes de for "lesser galagos"). Deres hale er lang, men ikke særlig busket sammenlignet med andre galagoers.
Klogalagoer (slægten Euoticus) vejer fra 230-360 gram. De har kløer i stedet for negle, og deres hænder og fødder er proportionelt større end hos andre galagoer. Klogalagoer findes i fugtig tropeskov, hvor de i modsætning til egerngalagoer typisk holder til i trækronerne.
Egerngalagoer (slægten Sciurocheirus) vejer ca. 200-450 gram. De kan kendes fra arterne i slægten Galago på deres mørke pels, væsentlig større ører og buskede hale. Deres ansigter sammenlignes med en gargoil. Egerngalagoerne er begrænset til regnskov, hvor de typisk fouragerer i lav højde eller på selve skovbunden.
Dværggalagoerne (slægterne Galagoides og Paragalago) vejer fra 35 til 200 gram og har en kropslængde på 9-18 cm (eksklusive halen). De to mindste arter vejer blot 35-70 gram, hvilket er tæt på verdens allermindste primat, pygmæmusemakien (Microcebus berthae), en dværglemur med en vægt på 31 gram (se lemurer). Dværggalagoerne har alle opstoppernæse og en hvidlig stribe ned ad næseryggen.
Galagoer er nogle af de pattedyr i verden, som kan foretage de længste spring i forhold til deres størrelse. Eksempelvis kan sydlig galago springe fem meter fra træ til træ, hvilket svarer til mindst 25 gange dens egen kropslængde. Hvis galagoer skal krydse åbne områder mellem træer, kan de hoppe hen over jorden på benene som kænguruer for at komme hurtigere frem.
Både håndfladerne, fodsålerne og finger- og tåspidserne er beklædt med bløde puder og skridsikker hud, så galagoerne har et sikkert greb på grene og lianer, når de klatrer, selv på glat bark.
I lighed med andre halvaber er galagoerne udstyret med en tandkam såvel som en pudseklo, begge beregnet på at pudse pelsen (læs nærmere under halvaber). Med undtagelse af storetåen, hvor pudsekloen sidder, er galagoers fingre og tæer beklædt med negle, bortset fra klogalagoerne, der har kløer i stedet for negle.
Kommentarer
Kommentarer til artiklen bliver synlige for alle. Undlad at skrive følsomme oplysninger, for eksempel sundhedsoplysninger. Fagansvarlig eller redaktør svarer, når de kan.
Du skal være logget ind for at kommentere.