Сяхоу Юань
Сяхоу Юань | |
---|---|
![]() Сяхоу Юань з алебардою | |
Псевдо | Мяоцай[1] |
Народився | невідомо Бочжоу |
Помер | 219 Mount Dingjund, Династія Вей |
Країна | Східна Хань[d] |
Діяльність | офіцер |
Родичі | Сяхоу Дунь, Цао Цао, Xiahou Shangd і Q11429926? |
У шлюбі з | Q108130003? |
Діти | Xiahou Bad, Xiahou Weid, Xiahou Huid, Xiahou Hed, Xiahou Chengd, Xiahou Rongd і Q28415680? |
Сяхоу Юань (спрощ.: 夏侯渊; кит. трад.: 夏侯淵; піньїнь: xiàhóu yuān; ? — 219) — китайський державний діяч, військовик періоду Саньго. Генерал і родич Цао Цао, засновника династії Вей. Двоюрідний брат полководця Сяхоу Дуня. Брав участь в кампаніях проти Лю Бея, Сунь Цзюаня та Люй Бу. Посмертне ім'я — князь Мінь[2].
Сяхоу Юань походив із повіту Цяо країни Пей[3]. Був двоюрідним братом Цао Цао, батько якого Цао Сун походив з роду Сяхоу.
190 року приєднався на заклик Цао Цао знищити диктатора Дун Чжо. Незабаром став генералом. В битвах завжди виривався вперед, постійно перебував у найнебезпечніших місцях. Був майстром раптових атак і маневрів що породило приказку: «генерал Сяхоу Дунь долає пятсоть миль за три дні, а тисячу миль — за шість».
211 року брав участь у битві при перевалі Тун, в якій розбив війська Ма Чао й Хань Суя. Керував завоюванням Гуаньчжунської рівнини і підкоренням провінції Лян. Використовував тактику випаленої землі і превентивних ударів у боротьбі з частинами Хань Суя, що складалися з племен цян. Зміг виманити його на бій у відкритій місцевості і розбив дощенту. Змусив племена цян присягнути Цао Цао.
Попри сміливість і войовничість був необачливим, що викликало хвилювання Цао Цао. Через необережність потрапив у пастку противника і загинув на горі Дінцзюнь від рук полководця Лю Бея — Хуан Чжуна. У зв'язку з цим Цао Цао втратив район Ханьчжун.
Сяхоу Юань // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.)
- Рубель В. А. Історія середньовічного Сходу: Курс лекцій: Навч. посібник. — К. : Либідь, 1997. — 462 с. — ISBN 5-325-00775-0.
- (рос.) Ло Гуань-Чжун. Троецарствие: в 2 т. — Москва: «Художественная литература, 1954.