Gheorghe Adrian
Gheorghe Adrian | |||
![]() | |||
Date personale | |||
---|---|---|---|
Născut | 1820[1] ![]() | ||
Decedat | (69 de ani) ![]() București, România ![]() | ||
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() ![]() | ||
Ocupație | funcționar public[*] ![]() | ||
Limbi vorbite | limba română ![]() | ||
Activitate | |||
| |||
Modifică date / text ![]() |
Gheorghe Adrian (Andreescu) (n. 1820[1] – d. , București, România) a fost un politician și general român, ministru de război (în mai multe guverne) și membru de onoare (din 1875) al Academiei Române.[2]
Biografie
[modificare | modificare sursă]Revoluția de la 1848
[modificare | modificare sursă]Generalul Gheorghe Adrian a fost pașoptist, înrolat într-una din legiunile lui Avram Iancu (1848 - 1849), după care s-a refugiat în Țara Românească unde a fost integrat în Armata Română avansând până la gradul de general. A fost luat prizonier la 6 mai 1848 la Abrud, de trupele maghiare conduse de maiorul de milițiile lui Hatvani Imre.
A fost eliberat din captivitate la 10 mai 1848, după ce Abrudul a fost cucerit de milițiile românești.
În 1863 a fost dat afară din armată, dar s-a angajat din nou în aceasta în 1866.
Carieră militară
[modificare | modificare sursă]A fost comandant și profesor de artă militară la Școala Militară de Ofițeri din Iași, aghiotant domnesc, ministru de Război al Moldovei între 1859-1861, al Munteniei între 1860-1861 și al României între 1867-1868.
În perioada - 28 iulie 1860 - 16 aprilie 1861; 24 mai 1867 - 11 august 1868 a fost Ministrul Apărării Naționale în cadrul Principatelor Unite.
Teoretician militar, a scris câteva lucrări militare ca: Idee răpide despre resbelul de partizani, Instrucțiuni asupra servițiului de campanie și Manual de fortificațiunea pasageră (1853).
Generalul Gheorghe Adrian a fost căsătorit cu Elena Sturdza.
Casa sa din București
[modificare | modificare sursă]A locuit în București; "Frumoasa casă a Generalului George Adrian se regăsește cu numărul poștal Povernei, nr.2, încă de pe vremea planurilor cadastrale din 1911. Proiectul casei a fost făcut de arhitectul Louis Pierre Blanc, execuția sa realizându-se între 1885-1889 aceasta casă numărându-se printre cele mai timpurii lucrări ale arhitectului, făcute în țara noastră. Silvia Colfescu, autoarea "București: Ghid turistic, istoric, artistic" spune că această clădire este foarte importantă pentru istoria arhitecturii românești: "Clădirea prezintă o importanță cu totul deosebită din punct de vedere al istoriei arhitecturii Capitalei, fiind una dintre rarele case bucureștene păstrate din perioada de trecere de la stilul academist, caracteristic celei de a doua jumătăți a sec. XIX, la stilul național al perioadei următoare, cunoscut și sub numele de stil neo-românesc și ilustrat cu precădere de arhitecții Ion Mincu, P. Smărăndescu, State Balosin, Arghir Culina etc. Arhitectul Louis Blanc a mai construit numai una sau doua case în stil național".
Note
[modificare | modificare sursă]Vezi și
[modificare | modificare sursă]
Predecesor: general Nicolae Golescu |
Ministrul Apărării Naționale Ministru de război 28 iulie 1860 – 17 aprilie 1861 |
Succesor: colonel Istratie Sămășescu |
Predecesor: general Tobias Gherghely |
Ministrul Apărării Naționale Ministru de război 24 mai 1867 – 11 august 1868 |
Succesor: Ion C. Brătianu |
|
|
|
|
|
- Nașteri în 1820
- Decese în 1889
- Decese pe 15 octombrie
- Generali români din secolul al XIX-lea
- Guvernele Constantin Kretzulescu
- Guvernele Manolache Costache Epureanu
- Guvernele Mihail Kogălniceanu
- Guvernele Nicolae Golescu
- Guvernele Ștefan Golescu
- Membri de onoare ai Academiei Române
- Miniștrii apărării naționale
- Participanți la Revoluțiile de la 1848
- Politicieni români din secolul al XIX-lea