Petr Fiala
Petr Fiala | |
---|---|
![]() Fiala 2019. godine | |
Rođenje | 1. rujna 1964. Brno, ![]() |
Stranka | Građanska demokratska stranka (Češka) |
Zanimanje | politolog |
13. predsjednik Vlade Češke | |
28. studenoga 2021. – | |
Predsjednik | Miloš Zeman |
Prethodnik | Andrej Babiš |
4, vođa Građanske demokratske stranke | |
18. siječnja 2014. – | |
Prethodnik | Petr Nečas |
ministar obrazovanja, mladih i športa | |
2. svibnja 2012. – 10. srpnja 2013. | |
zastupnik u Zastupničkom domu Parlamenta Češke | |
26. listopada 2013. – |
Petr Fiala (Brno, 1. rujna 1964.) je češki političar i politolog, te predsjednik Vlade Češke od 28. studenoga 2021.[1][2] Vođa je Građanske demokratske stranke (ODS) od 2014. godine. U prošlosti je bio ministar obrazovanja, mladih i športa od 2012. do 2013. godine.
Fiala je izabran u Zastupnički dom Parlamenta Češke Republike 2013. godine kao nezavisni kandidat. Vođa stranke ODS postao je u siječnju 2014., obećajući da će reformirati stranku i povratiti vjeru naroda, obzirom da je bivši premijer iz ove stranke, Petr Nečas, bio uključen u korupcijski skandal. Na izborima 2017. ODS je bio drugi po broju glasova, te nastavio ulogu oporbe, iako im je ponuđeno da uđu u vladajuću koaliciju Andreja Babiša.
Godine 2020. predvodio je pregovore o koaliciji stranaka desnog centra (KDU-ČŠL i TOP09), koju su i otvarili na izborima 2021., a zvala se Spolu (Zajedno)[3]. Postao je kandidat koalicije za predsjednika Vlade, vodeći zapadnjačku i europejsku desničarsku platformu, fokusiranu na fiskalnu odgovornost i bliže odnose sa NATO-m.
Koalicija je na izborima ostvarila bolji rezultat od očekivanog, osvojivši najveći broj glasova, odnosno 108 od 200 sjedišta Zastupničkog doma[4]. 28. studenoga 2021. imenovan je predsjednikom Vlade od strane predsjednika Miloša Zemana[5][6], a njegova vlada počela je s radom 17. prosinca 2021. Fiala je treći najstariji češki premijer u povijesti, prvi s iskustvom u politologiji, kao i prvi iz grada Brna.
Fiala je rođen u Brnu, a odrastao je u konzervativnoj katoličkoj obitelji. Njegov otac, Židovskog porijekla, preživio je Holokaust. Godine 1988. Fiala je diplomirao povijest i češki jezik na Fakultetu književnosti Masarykova sveučilišta, nakon čega je radio kao povjesničar u muzeju u Kroměřížu.[7]
Godine 1996. postao je docent na Karlovom sveučilištu u Pragu, a 2002. postao je i prvi profesor političkih znanosti u Češkoj. 2004. postao je dekan Fakulteta društvenih znanosti Masarykova sveučilišta, a iste godine je izabran i za rektora Sveučilišta. Ponovno je izabran za rektora 2008. i na toj poziciji ostao do 2011. godine. Tokom perioda kada je Fiala bio rektor broj prijava za sveučilište porastao je na 45.000, čime je Masaryk postalo najpopularnije sveučilište u Češkoj. U ovom periodu je Sveučilište uložilo €220 miljuna za otvaranje novog kampusa biomedicine, kao i CZK 5.3 milijarde za osnivanje Tehnološkog instituta Srednje Europe (CEITEC).[8]
Od 1980-ih Fiala se bavio nezavisnim građanskim aktivizmom. Od 1984. do 1989. sudjelovao je u radu takozvanih "underground" sveučilišta, podučavajući političku filozofiju. Učestvovao je i u radu neoficijalnih tajnih kršćanskih okupljanja s biskupom Stanislavom Krátkýem. Sa studentima iz Brna učestvovao je u osnivanju samizdatskog sveučilišnog časopisa Revue 88.
Nakon studenog 1989. nastavio je s izdavačkim aktivizmom, radeći kao urednik magazina Proglas, Revue Politika i Kontexty. Godine 1993. osnovao je Centar za studij demokracije i kulture (CDK), građanski trust mozgova. Fiala je 2021. godine kritiziran jer je u periodu upravljanja centrom primao državne subvencije.
Fiala je bio aktivan član brojnih institucija posvećenih visokom obrazovanju i istraživanju u Češkoj i inozemstvu. Bio je potpredsjednik (2005-2009.), te predsjednik (2009-2011.) Rektorske konferencije Češke, član Vijeća Asocijacije europskih sveučilišta (2009-2011.) Godine 2007. izabran je od strane Parlamenta u vijeće Instituta za studij totalitarnih režima, gdje je radio pet godina.
Od rujna 2011. Fiala je bio savjetnik premijera Petra Nečasa za nauku, a 2. svibnja 2012. imenovan je ministrom za obrazovanje, mlade i šport u njegovoj vladi.
Na izborima 2013. postao je član Zastupničkog doma Parlamenta kao nezavisni član. Građanska demokratska stranka (ODS) je izgubila izbore, te se zato Fiala odlučio pridružiti stranci u studenom 2013. Najavio je svoju kandidaturu na mjesto vođe ODS-a, te je i izabran na ovu funkciju 18. siječnja 2014. Ponovo je izabran za vođu stranke 2016.
Fiala je predvodio ODS u izbore 2017. godine, kada su bili drugi, osvojivši 11% glasova. Fiala je odbio pregovore o formiranju vlade sa strankom ANO 2011, te je ODS ostao u oporbi. Ponovo je izabran za vođu ODS-a 2018. 28. studenoga 2017. imenovan je zamjenikom glasnogovornika Predstavničkog doma, osvojivši 116 od 183 glasa.
Godine 2018. Fiala je predvodio ODS u općinskim izborima, kao i izrima za Senat, u kojima su osvojili najviše glasova. 2020. ponovo je izabran za vođu ODS-a.
ODS je ostvario dobre rezultate na regionanim izborima, te je zato Fiala ranije krenuo u pregovore sa strankama KDU-ČŠL i TOP09, o formiranju koalicije za opće izbore 2021.
- ↑ Center-right leader Petr Fiala appointed as Czech PM. POLITICO (engleski). 28. studenoga 2021. Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Petr Fiala postat će češki premijer 26. studenog. www.24sata.hr. Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Czech parties sign agreement to form centre-right government. www.aljazeera.com (engleski). Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Petr Fiala: The Czech Republic's New Prime Minister?. theTrumpet.com (engleski). Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Czech president appoints coalition leader Petr Fiala as new PM. www.aljazeera.com (engleski). Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Czech president taps Petr Fiala to lead new government. POLITICO (engleski). 9. studenoga 2021. Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ admin. Professor or former rector and minister. Will Petr Fiala lead the Czech government? – World news (engleski). Pristupljeno 16. veljače 2022.
- ↑ Prof. PhDr. Petr Fiala, Ph.D., LL.M. | Government of the Czech Republic. www.vlada.cz. Pristupljeno 16. veljače 2022.