uloke
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈulokeˣ/
- tavutus: u‧lo‧ke
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | uloke | ulokkeet |
genetiivi | ulokkeen | ulokkeiden ulokkeitten |
partitiivi | uloketta | ulokkeita |
akkusatiivi | uloke; ulokkeen |
ulokkeet |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | ulokkeessa | ulokkeissa |
elatiivi | ulokkeesta | ulokkeista |
illatiivi | ulokkeeseen | ulokkeisiin ulokkeihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | ulokkeella | ulokkeilla |
ablatiivi | ulokkeelta | ulokkeilta |
allatiivi | ulokkeelle | ulokkeille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | ulokkeena | ulokkeina |
translatiivi | ulokkeeksi | ulokkeiksi |
abessiivi | ulokkeetta | ulokkeitta |
instruktiivi | – | ulokkein |
komitatiivi | – | ulokkeine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | ulokkee- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
uloket- |
Etymologia
[muokkaa]johdos sanasta ulko- (ulo- + -ke); käytössä 1800-luvun puolivälistä[2]
Käännökset
[muokkaa]1. keskiruumiista huomattavasti ulkoneva osa
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- uloke Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 48-A
- ↑ Raija Lehtinen: Hyödykkeet ja haitakkeet. Muotokuvaa ‑ke-johtimisista sanoista. Kielikello, 1991, nro 1. Artikkelin verkkoversio.