lukitus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]lukitus (39)
- lukitseminen; lukitsemisjärjestelmä
- keskuslukitus
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈlukit̪us/
- tavutus: lu‧ki‧tus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | lukitus | lukitukset |
genetiivi | lukituksen | lukitusten lukituksien |
partitiivi | lukitusta | lukituksia |
akkusatiivi | lukitus; lukituksen |
lukitukset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | lukituksessa | lukituksissa |
elatiivi | lukituksesta | lukituksista |
illatiivi | lukitukseen | lukituksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | lukituksella | lukituksilla |
ablatiivi | lukitukselta | lukituksilta |
allatiivi | lukitukselle | lukituksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | lukituksena | lukituksina |
translatiivi | lukitukseksi | lukituksiksi |
abessiivi | lukituksetta | lukituksitta |
instruktiivi | – | lukituksin |
komitatiivi | – | lukituksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | lukitukse- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
lukitus- |
Etymologia
[muokkaa]johdos verbistä lukita (lukit- + -us)
Käännökset
[muokkaa]1. lukitseminen; lukitsemisjärjestelmä
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]keskuslukitus, lukitusjousi, lukitusjärjestelmä, lukituskynsi, lukituslaite, lukitussalpa, sähkölukitus, takalukitus
Aiheesta muualla
[muokkaa]- lukitus Kielitoimiston sanakirjassa