Jie Fej
Jie Fej | |
---|---|
![]() | |
Narození | 7. května 1914 Tiaong |
Úmrtí | 18. dubna 1999 (ve věku 84 let) Peking |
Povolání | voják |
Politická strana | Komunistická strana Číny |
Funkce | guvernér Fu-ťienu (1954–1959) velitel námořnictva Čínské lidové osvobozenecké armády (1980–1982) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jie Fej (čínsky pchin-jinem Yè Fēi, znaky zjednodušené 叶飞; 7. května 1914 — 18. dubna 1999) byl čínský voják a politik, místopředseda stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (parlamentu, 1983–1993), předtím politický komisař (1979–1980) a velitel (1980–1982) čínského námořnictva, ministr dopravy (1975–1979). Do Komunistické strany Číny vstoupil doku 1932, účastnil se bojů občanské války i války s Japonskem, na konci válek roku 1949 velel komunistickým vojskům v provincii Fu-ťien. Poté působil ve Fu-ťienu jako velitel (1949–1957) a politický komisař (1949–1967) tamních vojsk, první tajemník provinčního výboru KS Číny (1954–1967) a předseda provinční vlády (guvernér provincie, 1954–1959). Během kulturní revoluce byl pronásledován. Byl členem širšího vedení KS Číny jako kandidát (1956–1966 a 1973–1977) a člen (1966–1969 a 1977–1987) ústředního výboru.
Život
[editovat | editovat zdroj]Jie Fej se narodil 7. května 1914 ve městě Tiaong na ostrově Luzon na Filipínách jako Sixto Mercado Tiongco. Jeho otec Jie Sun-wej, drobný obchodník, pocházel z Nan-anu v čínské pobřežní provincii Fu-ťien,[1] matka Francisca Mercado byla Filipínka španělského původu. V roce 1918 se Jie Fej se svým otcem a nejstarším bratrem vrátil do Fu-ťienu, kde od roku 1926 navštěvoval střední školu Sia-menu. Roku 1928 vstoupil do Komunistického svazu mládeže Číny a soustředil se na ilegální politickou práci.[1] Od roku 1929 byl vedoucím propagandistického oddělení a zastupujícím tajemníkem fuťienského provinčního výboru svazu mládeže, také vedl organizaci svazu mládeže ve Fu-čou. Nakrátko byl zatčen a vězněn; roku 1932 vstoupil do Komunistické strany Číny.[1]
V roce 1933 odešel do hor východního Fu-ťienu na pomezí s Če-ťiangem, aby se tam podílel na vytvoření revoluční základny a partyzánských jednotek Rudé armády. Roku 1935 stál v čele revoluční základny jako tajemník východofuťienského zvláštního výboru KS Číny, předseda východofuťienského vojensko-politického výboru, politický komisař východofuťienské samostatné divize Rudé armády a předseda východofuťienské sovětské vlády.[1] Po příchodu oddílů Su Jüa a Liou Jinga se s nimi spojil. Roku 1937 byli partyzáni východního Fu-ťienu reorganizování v 6. pluk 3. oddílu Nové 4. armády, a Jie Fej stanul v čele pluku, který měl 1300 bojovníků. Roku 1939 byl pluk přejmenován na Ťiangnanskou lidovou protijaponskou dobrovolnickou armádu, Jie Fej byl zástupcem jejího velitele. Roku 1940 jeho jednotky překročily řeku Jang-c’-ťiang a Jie Fej velel 1. koloně Nové 4. armády v severním Ťiang-su. V následujících letech válčil v severním Ťiangsu přičemž jeho vojska byla různě reorganizována a přejmenovávána.[1]
Koncem roku 1945 byla komunistická vojska z Ťiang-su stažena do Šan-tungu, většina odešla dále na sever do Mandžuska, část, včetně Jie Fejových oddílů, zůstala v Šan-tungu; tehdy velel 1. koloně Nové 4. armády, resp. od roku 1947 1. koloně Východočínské polní armády.[1] V druhé polovině roku 1947 Východočínská polní armáda získala v Šan-tungu převahu nad kuomintangskými vojsky a začala útočil na jih, do An-chueje a Ťiang-su. Boje pokračovaly následujícího roku, začátkem roku 1949 Jie Fej povýšil na velitele 10. armády v 3. polní armádě (bývalé Východočínské polní armádě) a poté se s ní účastnil přechodu přes Jang-c’-ťiang a dobytí Šanghaje. V srpnu 1949 pak vytáhl do Fu-ťienu, který vzápětí obsadil.[1]
Po vzniku Čínské lidové republiky na podzim 1949 zaujal pozice velitele a komisaře Fuťienské vojenské oblasti a místopředsedy fuťienské provinční lidové vlády, od konce roku 1951 byl prvním zástupcem tajemníka, zástupcem tajemníka a druhým tajemníkem fuťienského provinčního výboru KS Číny. Jako velitel vojsk ve Fu-ťienu řídil srážky s kuomintangskými jednotkami na ostrůvcích v průlivu mezi pevninou a Tchaj-wanem v první polovině 50. let.[1][2]
Od října 1954 působil jako první tajemník fuťienského provinčního výboru KS Číny; téhož roku byl jmenován členem státního výboru obrany (znovu na další funkční období roku 1959 a 1965). Na X. sjezdu KS Číny roku 1956 byl zvolen kandidátem ústředního výboru téhož roku v doplňovacích volbách i poslancem Všečínského shromáždění lidových zástupců (do 1959).[2] Od listopadu 1954 do roku 1959 současně předsedal lidové vládě provincie Fu-ťienu (od února 1955 byla vláda reorganizována v lidový výbor v čele s guvernérem). Při zavedení vojenských hodností roku 1955 dostal hodnost generálplukovníka.[2] Roku 1956 byla Fuťienská vojenská oblast vyčleněna z Nankingského vojenského okruhu do samostatného Fučouského vojenského okruhu, jehož byl Jie Fej jmenován velitelem, ale už roku 1957 ho ve funkci velitele vojenského okruhu nahradil Chan Sien-čchu, politickým komisařem okruhu zůstal do kulturní revoluce. Od roku 1959 předsedal fuťienskému provinčnímu výboru Čínského lidového politického poradního shromáždění a po zřízení východočínského byra ÚV KS Číny roku 1961 se stal jedním z jeho tajemníků.[2]
Během kulturní revoluce zpočátku postoupil z kandidátů na členy ústředního výboru (v srpnu 1966), ale roku 1967 byl jako údajný člen kliky Liou Šao-čchiho a Teng Siao-pchinga pronásledován a zbaven funkcí.[2] Až na X. sjezdu KS Číny roku 1973 byl zvolen kandidátem ústředního výboru a ve vládě jmenované v lednu 1975 se stal ministrem dopravy.[1] Na XI. sjezdu KS Číny roku 1977 byl zvolen členem ústředního výboru (znovuzvolen na XII. sjezdu KS Číny roku 1982, ve výboru setrval do roku 1987). V únoru 1979 přešel z ministerstva dopravy na místo prvního politického komisaře námořnictva Čínské lidové osvobozenecké armády a v lednu následujícího roku se stal velitelem námořnictva (do srpna 1982).[1][2] Roku 1980 byl také v doplňovacích volbách podruhé zvolen poslancem Všečínského shromáždění lidových zástupců. V letech 1983 až 1993 zastával funkci místopředsedy stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců, předsedal výboru pro záležitosti zámořských Číňanů.[1]
Zemřel v Pekingu 18. dubna 1999.[1]
Reference
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Jie Fej na Wikimedia Commons
- Čínští generálplukovníci
- Místopředsedové stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců
- Ministři vlád Čínské lidové republiky
- Kandidáti 8. ÚV KS Číny
- Členové 8. ÚV KS Číny
- Kandidáti 10. ÚV KS Číny
- Členové 11. ÚV KS Číny
- Členové 12. ÚV KS Číny
- Politici ve Fu-ťienu
- Osobnosti čínské občanské války
- Čínské osobnosti druhé světové války
- Narození v roce 1914
- Narození 7. května
- Narození na Filipínách
- Úmrtí v roce 1999
- Úmrtí 18. dubna
- Úmrtí v Pekingu