Anna Pammrová
Anna Pammrová | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Anna Maria Pammer |
Narození | 29. června 1860 Kralice nad Oslavou ![]() |
Úmrtí | 19. září 1945 (ve věku 85 let) Žďárec ![]() |
Povolání | filozofka, aktivistka za práva žen, překladatelka, učitelka, spisovatelka a literární publicista |
Literární hnutí | feminismus |
Významná díla | Antieva, Mé vzpomínky na Otokara Březinu, Zápisky nečitelné, Zrcadlo duše |
Manžel(ka) | František Kroh |
Partner(ka) | Leopold Stöger |
Děti | František Pammer |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Anna Pammrová (29. června 1860 Kralice nad Oslavou[1][p 1] – 19. září 1945 Žďárec) byla moravská spisovatelka, překladatelka, filosofka a feministka. Proslula především po mnoho let vedenou korespondencí s Otokarem Březinou, ale i po smrti vydaným torzem knihy Antieva.[2]
Život
[editovat | editovat zdroj]Mládí
[editovat | editovat zdroj]Anna se narodila 29. června 1860 v myslivně Bažantnice (čp. 49) u Kralic nad Oslavou do rodiny Jana Pammra (1823–1903), lesníka ve službách náměšťského hraběte Jindřicha Haugwitze, a jeho manželky Josefy, rozené Měcháčkové (1827–1921).[3] Měla tři sestry: Leopoldinu (1861–1873), Eleonoru Křemenovou (1863–1945) a Antonii (1865–1887).
Když měla šest let, rozhodli se rodiče dát ji na vychování do rodiny její bezdětné kmotry. Anna tedy vyrůstala u Leopolda a Antonie Novákových v Jasenici a v Náměšti nad Oslavou (1876), rodiče navštěvovala jen několikrát do roka. Kmotra jí bránila v kontaktu s jinými dětmi, obstarala jí domácího učitele, ale nechápala její citové potřeby. Anna postupně a z různých zdrojů získala rozsáhlé všeobecné a jazykové znalosti (němčina, francouzština, angličtina). V roce 1875 byla kmotrou poslána do Znojma, kde se rok zdokonalovala v němčině, šití, vyšívání a hře na klavír. Později pracovala dva roky ve Vídni jako vychovatelka v důstojnické rodině.
Matka a manželka
[editovat | editovat zdroj]3. ledna 1884 porodila v Linci první dítě, nemanželskou dceru Almu (1884–1906).[4] Otce své dcery, Leopolda Stögera, si odmítla vzít a vrátila se k rodičům do Jinošova. Vydělávala si výukou jazyků a věnovala se výchově dcery. Na nátlak rodičů navázala známost s lesníkem Františkem Krohem (1856/1857–1915) a přestěhovala se s ním na hájovnu Kozínek u Mohelna a následně do Sedlce. V Sedlci se jí roku 1891 narodil syn František Pammer.[5] Za Františka Kroha se v Sedlci provdala 1. července 1893.[6] František byl hrubián a despota, svou ženu prý zapřahal do postroje pro krávy, v němž musela odvážet seno a stelivo z lesa či vyvážet hnůj, a bránil jí ve čtení knih a psaní.[4] Roku 1896 byl Kroh jako nespolehlivý přeložen do vzdálené víckovské myslivny u Žďárce, Anna se přestěhovala s ním, ale manželství již nefungovalo. Oficiálně byli rozvedeni až 16. ledna 1904.[6]
Život po rozvodu
[editovat | editovat zdroj]V roce 1899 si Anna nechala postavit nedaleko Žďárce jednoduchý dřevěný domek, kam se s dětmi přestěhovala. Strádala zimou i nedostatkem prostředků, cítila se však konečně svobodná. Její dcera Alma v roce 1906 zemřela na tuberkulózu, syn František Kroh uprchl v létě roku 1914, před vypuknutím války, bez rozloučení do Ameriky. S matkou však vedl korespondenci prostřednictvím spisovatelky Pavly Moudré. V roce 1922 si Anna nechala postavit nový, zděný domek a nadále žila v samotě, v souladu s přírodou, studovala a psala. Výjimkou z minimálních styků s příbuznými a přáteli měla kontakty s rodinou Havlových, která měla nedaleko své letní sídlo.[7] Od roku 1932 byla členkou Moravského kola spisovatelů (MKS). Zemřela v roce 1945.
Přátelství s Otokarem Březinou
[editovat | editovat zdroj]Když se Anna Pammrová po narození dcery Almy (1884–1906) vrátila k rodičům do Jinošova, seznámila se tam na podzim roku 1887 s básníkem Otokarem Březinou (1868–1929), který byl v Jinošově učitelem. Ze vzájemného porozumění vznikla rozsáhlá korespondence. Anna Pammrová si s Otokarem Březinou dopisovala až do jeho smrti, s výjimkou ročního období 1891–1892 a tříleté pauzy po sňatku s Františkem Krohou, v letech 1893–1896. Toto přátelství ovlivnilo i tvorbu obou autorů.[8] Novinářka a spisovatelka Božena Neumannová uvedla v Rozpravách Aventina (ještě za života A. P.), že to byla právě ona, kdo budoucího básníka přivedl ke tvorbě poezie.[9] Dopisy Otokara Březiny, které byly A. Pammrové adresovány v letech 1903–1928, vydala adresátka v roce 1933 tiskem.
Zajímavost
[editovat | editovat zdroj]Od roku 1996 existuje v Tišnově Společnost Anny Pammrové, která se věnuje životu a dílu spisovatelky.[10] (Protipól tvoří spíše recesistický Spolek Františka Kroha, který v letech 2005–2008 vydával vlastní internetový věstník.)[11]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Filosofické dílo
[editovat | editovat zdroj]Na její myšlenkový profil působila, kromě těžkých životních zkušeností, staroindická moudrost, okultismus a teosofie, myšlení J. J. Rousseaua, L. N. Tolstého, Th. Lessinga, konfrontace s filozofií A. Schopenhauera a F. Nietzscheho, a zejména duchovní přátelství s O. Březinou. Osobně se spolu setkali ještě r. 1925 v Tasově u J. Demla, r. 1927 a r. 1928 ve Žďárci. Filosoficky se zabývala třemi hlavními tématy: feminismem, kde sleduje otázku ženské emancipace a z hlediska vlastních zkušeností odsuzuje mužskou nadřazenost a zotročení ženy; kritikou moderní civilizace – byla přesvědčená, že člověk se může zachránit jen v samotě, kritizovala společnost technického věku i sociální nespravedlnost – a výzvou k nápravě protipřírodního myšlení a jednání, kde je vidět vliv Rousseauovy filosofie. Vyzývala k nastolení nového, hlubšího vztahu k přírodě. Existenci sice zobrazovala pesimisticky jako absurdní, z jejích deníků vysvítá, že několikrát uvažovala o sebevraždě, její negativismus je však doplňován vizí „zářného cíle“, „krásy Všeživota“.[7]
Knihy
[editovat | editovat zdroj]- Alfa: embryonální pokus o řešení ženské otázky – Klatovy: Cyrill Method Höschl, 1917
- O mateřství a pamateřství a pamateřství: podivné úvahy Anny Pammrové – Klatovy: C. M. Höschl, 1919
- Cestou k zářnému cíli – Klatovy: C. M. Höschl, 1925 — Tišnov: Sursum, 2017
- Doplněk informace neuspokojivé – Brno: Družstvo MKS, 1931
- Zápisky nečitelné – Brno: Za lepším životem 1936
- Odezva z lůna stvoření – dřevoryty vyzdobil Karel Formánek. Brno: vlastním nákladem, 1937
- In memoriam: k desátému výročí smrti Otokara Březiny – sborník vzpomínek básníkových přátel Anny Pammrové, Františka Bílka a Jana Vrby. Praha: Josef Hofmann, 1939
- Mé vzpomínky na Otokara Březinu – lept Jan Konůpek. Praha: J. Picek, 1940
- Stíny světla – Ladislav Palas; [Anně Pammerové]; kresby K. Těšíka provedeny v olovorytu a grafické úpravě Oldřichem Elblem. Brno: Joža Jícha, 1941
- Zrcadlo duše – úvod napsal a uspořádal Jiří Vitula, Brno: Brněnská tiskárna, 1945
- Žena s duší lesa: z dopisů Anny Pammrové Leonoře Pamrové Pohorské – výbor sestavil a napsal úvod Lumír Kuchař; ilustrace Antonín F. Stehlík, Třebíč: Okresní knihovna, 1970
- Dopisy [rukopis] – dopisy Marii Zinfelové a rodině Havlově; úvod Václav Maria Havel. 1982?
- Anagogické meditace – k snazšímu porozumění poezie Březinovy podává Alfa; nedatovaný rukopis. Praha: Kobylisy, 1995
- Antieva: faksimile rukopisu – Tišnov: Společnost Anny Pammrové, 1997
- Ohlas předvěkých svatých lesů – 19--
- Divočinu slov mi nech – edičně připravil a doslov napsal Jiří Kuběna. Brno: Vetus Via, 2000
- Anna Pammrová: dopisy – slečně M. Zinfelové, c. k. bernímu radovi panu E. Zinfelovi (1916–1923, 1940), manželům Emilii a Ing. Václavu Havlovým a jejich synům Ing. V. a M. Havlovým (1915–1926) – editor Ladislav Soldán, Tišnov: Společnost Anny Pammrové, 2009
Překlady
[editovat | editovat zdroj]- Výlety do nebe – Camille Flammarion. Praha: Hejda & Tuček, 1909[12]
- Paní s fialkovýma očima – Paul Margueritte; in: 1000 nejkrásnějších novel č. 63. Praha: J. R. Vilímek, 1914
- Mazdaznanská dietetika a kuchařka. Díl I, Dietetika – Otoman Zar-Adusht Ha’nish; sestavila Bedřiška Ammannová, z němčiny. Klatovy: C. M. Höschl, 1915
- Zdravovědné pokyny dle Mazdaznanu – E. Gewinn; z němčiny. Klatovy: C. M. Höschl, 1916
- Mazdaznanská dietetika a kuchařka. Díl II, Kuchařka – O. Z. Ha’nish; sestavila Bedřiška Ammannová. Klatovy: C. M. Höschl, 1915
- Odplata – Jean Viollis; z francouzštiny; in: 1000 nejkrásnějších novel č. 99. Praha: J. R. Vilímek, 1916
- Život Ježíšův – O. Z. Ha’nish. Klatovy: C. M. Höschl, 1918
- Dějiny jako vsunutí smyslu v nesmyslné – Theodor Lessing. Klatovy: C. M. Höschl, 1919
- Co jest Mazdaznan? Rozumná výživa – z francouzského letáku. Klatovy: C. M. Höschl, 1925
Časopisy
[editovat | editovat zdroj]- Prvé moje setkání s Ot. Březinou, Ženský obzor 1929, č. 3–4
- Neuspokojivá informace Zvídavým, Kolo 1930, 1931
- Z dopisů A. P. neteři Almě, Vlastivědná ročenka okresního archivu v Blansku, 1969 (4)
Vydala
[editovat | editovat zdroj]- Listy Otokara Březiny Anně Pammrové – z originálů opsal, do tisku připravil, tisk knihy řídil a sazbu korigoval Jan Amos Verner. Žďárec: Anna Pammrová, 1933
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriky – ACTA PUBLICA. www.mza.cz [online]. [cit. 2021-04-23]. Dostupné online.
- ↑ Regionální osobnosti. 1. vyd. Třebíč: Okresní knihovna, 1995. 68 s. ISBN 80-85062-01-1. S. 30.
- ↑ BLAŽEK, Tomáš. Múza básníka Březiny ze samoty u Žďárce mohla inspirovat i feministky [online]. Idnes.cz, 2016-03-26 [cit. 2020-06-09]. Dostupné online.
- ↑ a b KŘEMENOVÁ, Alma. Anna Pammrová. Tišnov: Sursum, 2005. ISBN 80-7323-113-1. S. 238.
- ↑ Matriky – ACTA PUBLICA. www.mza.cz [online]. [cit. 2022-09-17]. Dostupné online.
- ↑ a b Matriky – ACTA PUBLICA. www.mza.cz [online]. [cit. 2021-04-23]. Dostupné online.
- ↑ a b GABRIEL, Jiří (a kolektiv). Slovník českých filosofů. Brno: Masarykova univerzita v Brně, 1998. S. 435.
- ↑ MERHAUT, Luboš. Anna Pammrová. In: Jiří Opelík a kolektiv. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. Praha: Academia, 2000. ISBN 80-200-0708-3. Svazek 3/II. P–Ř. S. 774–775.
- ↑ Božena Neumannová: Žena v životě Otakara Březiny. Rozpravy Aventina. 33/1929–1930, s. 417–418. Dostupné online.
- ↑ Anna Pammrová | Společnost Anny Pammrové [online]. 2008-11-16 [cit. 2021-04-23]. Dostupné online.
- ↑ [1][2][3]Společnost Františka Kroha: Věstník
- ↑ FLAMMARION, Camille. Výlety do nebe. Překlad Anna Pammrová. ndk.cz [online]. [cit. 2024-07-10]. Dostupné online.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Proč?: vzpomínka, věnovaná spisovatelce Anně Pammrové, jíž vděčím za překrásné chvíle čistého přátelství – J. L. Krejčí; s kresbou a v grafické úpravě Oldřicha Crhounka. vlastním nákladem, mezi 1940 a 1950
- Otakar Březina: intimní: Anna Pammrová – Bohuslav Pernica. Mladá Boleslav: Hejda a Zbroj, 1947
- Navštivte mne s podzimem: Anna Pammrová a lidé kolem ní – Vlasta Urbánková. Tišnov: Borek, 1994 — Tišnov: Sursum, 2016
- Poselství Antievy: fragmenty tvorby Anny Pammrové – uspořádal Josef E. Karola. Tišnov: Borek, 1995
- Vzpomínky na Annu Pammrovou – redakce Karel Fic a Josef Zacpal. Tišnov: Městský úřad, 1995
- Výběr: časopis pro historii a vlastivědu jižních Čech. [Č.] 1, 1997/34 [Otokar Březina, Anna Pammrová, Čeněk Zíbrt] – předseda redakční rady Karel Pletzer. České Budějovice, 1997
- Zářivá samota: Tišnovsko v osudu Anny Pammrové a jejích přátel – Vlasta Urbánková. Tišnov: Společnost Anny Pammrové, 1998
- Pramáti AntiEva: duchovní profil Anny Pammrové [text přednášky pro Společnost Anny Pammrové] – Jiří Kuběna. Tišnov: 1999
- MERHAUT, Luboš. Anna Pammrová. In: Jiří Opelík a kolektiv. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. Praha: Academia, 2000. ISBN 80-200-0468-8. Svazek 3/II. P–Ř. S. 774–775.
- Anna Pammrová – životopis – Alma Křemenová; ilustrace Pavel Adamec; doslov Vlasta Urbánková. Tišnov: Sursum, 2003
- Anna Pammrová a zrod českého feminismu – Magdaléna Hájková; vedoucí práce Drahomíra Vlašínová. Opava: vlastním nákladem, 2010
- Pojetí svobody v díle Josefa Uhra a Anny Pammrové [rukopis] – Kateřina Chytrá. 2012* TICHÁČKOVÁ, Zuzana. Filozofie Anny Pammrové. Brno, 2014 [cit. 2017-11-19]. Dizertační práce. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta. Vedoucí práce Zdeňka Kalnická. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Anna Pammrová na Wikimedia Commons
Autor Anna Pammrová ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Anna Pammrová
- Anna Pammrová v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Společnost Anny Pammrové
- MyHeritage: Anna Marie Pammrová