abdico
Potser volíeu: abdicò
Català
[modifica]Verb
[modifica]abdico
- Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abdicar.
- Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abdicar.
- Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abdicar.
Castellà
[modifica]Verb
[modifica]abdico
Italià
[modifica]- Pronúnciaⓘ: /ˈab.di.ko/
Verb
[modifica]abdico
Llatí
[modifica]- Pronúncia(i): /ˈab.dɪ.koː/
- Etimologia:
- Verb-1:De ab- («distanciament») + dīcō («dir»).
- Verb-2:De ab- («distanciament») + dicō («dedicar»).
Verb-1
[modifica]abdīcō (1a present?), abdīcis (2a present), abdīcere (infinitiu), abdīxī (perfet), abdictum (supí)
- refusar, negar-se
- Cum Attus Navius in quattuor partes vineam divisisset, tresque partes aves abdixissent.
- Attus Navius va dividir la vinya en quatre parts i els ocells es van negar a descansar en tres d'elles.
Sinònims
[modifica]Verb-2
[modifica]abdicō (1a present?), abdicās (2a present), abdicāre (infinitiu), abdicāvī (perfet), abdicātum (supí)
- abdicar, renunciar
- abdicare se magistratu
- abdicar d'una magistratura
- foragitar, rebutjar, renegar
- filium abdicare
- renegar d'un fill