Plutarc
Gravat de Plutarc | |
Projectes germans | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Dades biogràfiques | |
Naixement |
Queronea (Grècia), dècada del 40 dC |
Mort |
valor desconegut, 120 (70/80 anys) |
Ocupació | Assagista, sacerdot, magistrat, biògraf, historiador, escriptor i filòsof |
Els drets d'autor han expirat | |
![]() |
Plutarc (en grec antic: Πλούταρχος) (Queronea, 45 dC – Delfos, 127) fou un historiador grec.
Citacions
[modifica | modifica el codi]- Hem de viure i no solament existir.[1]
- La pintura no ha de ser una poesia silenciosa, i la poesia una pintura parlant.[1]
Moralia
[modifica | modifica el codi]- Els vençuts no gosen obrir la boca.[2]
- (en llatí) Victi non audent hiscere.
Moralia § 88b.
- Els costums humans reflecteixen les característiques d'una regió[2]
- (en llatí) Mores hominum regioni respondent.
Moralia § 172f.
- Cal que manegi el rem qui hagi après a usar-lo.[2]
- (en llatí) Oportet remum ducer qui didicit.
Moralia § 440a.
- No t'avinguis a donar un consell sense que abans te l'hagin demanat.[2]
- (en llatí) Ad consilium ne accesseris ante quam uoceris.
Moralia § 616c.
- Una deliberació es fa millor amb la panxa plena.[2]
- (en llatí) Ventre pleno melior consultatio.
Moralia § 700e.
- Un arc rígid es trenca.[2]
- (en llatí) Arcus tensus rumpitur.
Moralia § 792c.
- Passa desapercebut mentre visquis.[2]
- (en llatí) Late uiuens.
Moralia § 1128a.
Contra el fet de menjar carn
[modifica | modifica el codi]- Quina frenesia i quin agulló us condueix a tacar-vos amb morts sagnants, quan teniu tanta quantitat d'allò necessari?[3]
Llibre I.
- La naturalesa rebutja la ingestió de carn degut a les nostres dents planes, la petitesa de la nostra boca, la delicadesa de la llengua i la feblesa de l'alè per a la digestió.[3]
Llibre I.
- Per què menges contra natura allò que no té vida?[3]
Llibre I.
Vides paral·leles
[modifica | modifica el codi]Alexandre i Cèsar
[modifica | modifica el codi]- No sempre en les accions més assenyalades es conté una manifestació de virtut o de vici, sinó que sovint una petita cosa, una frase o una plasentería, revelen millor un caràcter que no pas unes batalles on moren deu mil.[4]
- (en grec) οὔτε γὰρ ἱστορίας γράφομεν, ἀλλὰ βίους, οὔτε ταῖς ἐπιφανεστάταις πράξεσι πάντως ἔνεστι δήλωσις ἀρετῆς ἢ κακίας, ἀλλὰ πρᾶγμα βραχὺ πολλάκις καὶ ῥῆμα καὶ παιδιά τις ἔμφασιν ἤθους ἐποίησε μᾶλλον ἢ μάχαι μυριόνεκροι καὶ παρατάξεις αἱ μέγισται καὶ πολιορκίαι πόλεων.
Alexandre. Epígraf I.
- Fill meu, cerca't un reialme parió a tu; perquè a Macedònia no hi caps![4]
- (en grec) ‘ὦ παῖ’, φάναι, ‘ζήτει σεαυτῷ βασιλείαν ἴσην Μακεδονία γάρ σε οὐ χωρεῖ.’
Alexandre. Epígraf VI. — Filip II de Macedònia
- M'estimaria excel·lir per la coneixença de les coses més altes que per la puixança.[4]
- (en grec) ἐγὼ δὲ βουλοίμην ἂν ταῖς περὶ τὰ ἄριστα ἐμπειρίαις ἢ ταῖς δυνάμεσι διαφέρειν.
Alexandre. Epígraf VII. — Alexandre Magne
- Heus-el-aquí senyors! Aquell que es preparava per passar d'Europa a l'Àsia, en passar de llit a llit ja cau d'esquena![4]
- (en grec) οὗτος μέντοι ἄνδρες, εἰς Ἀσίαν ἐξ Εὐρώπης παρεσκευάζετο διαβαίνειν, ὃς ἐπὶ κλίνην ἀπὸ κλίνης διαβαίνων ἀνατέτραπται.
Alexandre. Epígraf IX. — Alexandre Magne
- Retret d'Alexandre Magne al seu pare, Filip II de Macedònia, en estat d'embriaguesa. El seu pare, en les seves segones noces amb la donzella Cleopatra, no va reconèixer Alexandre com a hereu legítim del regne de Macedònia.
- Diògenes s'incorpora una mica en veure venir tota aquella colla de gent i guaita Alexandre a la cara. Aquest el saluda i, adreçant-li la paraula, li pregunta si necessita res. «Si, diu el filòsof, que t'enretiris una mica del sol.»[4]
- (en grec) ὡς δὲ ἐκεῖνος ἀσπασάμενος καὶ προσειπὼν αὐτόν ἠρώτησεν εἴ τινος τυγχάνει δεόμενος, ‘μικρὸν’ εἶπεν, ‘ἀπὸ τοῦ ἡλίου μετάστηθι’ πρὸς τοῦτο λέγεται τὸν.
Alexandre. Epígraf XIV.
- (en grec) ἀλλὰ μὴν ἐγὼ εἰ μὴ Ἀλέξανδρος ἤμην, Διογένης ἂν ἤμην.
Alexandre. Epígraf XIV. — Alexandre Magne
- Dormen més dolçament els qui han fatigat que no pas els fatigats.[4]
- (en grec) οὐδὲ ὁρῶσι τοῖς Περσῶν βίοις τοὺς ἑαυτῶν παραβάλλοντες, ὅτι δουλικώτατον μέν ἐστι τὸ τρυφᾶν, βασιλικώτατον δὲ τὸ πονεῖν.
Alexandre. Epígraf XL.
- (en grec) μισῶ σοφιστήν, ὅστις οὐδ᾽ αὑτῷ σοφός.
Alexandre. Epígraf LIII. — Alexandre Magne
- En la discòrdia, fins el més vil obté honor.[4]
- (en grec) ἐν δὲ διχοστασίῃ καὶ ὁ πάγκακος ἔλλαχε τιμῆς.
Alexandre. Epígraf LIII. — Cal·listenes
- Res per als coratjosos no és inconquerible ni segur per als covards.[4]
- (en grec) οὐδὲν ᾤετο τοῖς θαρροῦσιν ἀνάλωτον οὐδὲ ὀχυρὸν εἶναι τοῖς ἀτόλμοις.
Alexandre. Epígraf LVIII.
- (en grec) ὦ μῆτερ, τήμερον ἢ ἀρχιερέα τὸν υἱὸν ἢ φυγάδα ὄψει.
Cèsar. Epígraf VII. — Juli Cèsar
Referències
[modifica | modifica el codi]Bibliografia
[modifica | modifica el codi]- Arróniz Hidalgo, José-Guillermo. Diccionari de citacions i frases de renom. Barcelona: Claret, 1997. ISBN 8482971379.
- Erasme de Rotterdam. No puc no parlar : selecció dels Adagis, traducció, estudi introductori i índex analític. Girona: Edicions de la Ela geminada, 2018. ISBN 9788494856129.
- Plutarc. Contra el fet de menjar carn. Palma: Lleonard Muntaner, 2010. ISBN 9788496242814.